Navigacijska cesta
Trg navigacijskih naprav je izrazito dvopolen - na eni strani imamo nekaj močno uveljavljenih podjetji, na drugi pa vse več manjših imen, ki se želijo prebiti med velike. Eden izmed teh je tudi NavRoad.
Trg navigacijskih naprav je izrazito dvopolen - na eni strani imamo nekaj močno uveljavljenih podjetji, na drugi pa vse več manjših imen, ki se želijo prebiti med velike. Eden izmed teh je tudi NavRoad.
S prvo številko naše revije v tem letu, seveda pa tudi prvo številko v novem desetletju, bo pravi čas za vprašanje, kam gredo naprave, ki jih redno srečujemo v okviru nenehnih preizkusov. Začnimo z najmanj zanimivimi napravami, tiskalniki.
Od Brotherja smo tokrat dobili na preizkus tiskalnik, ki se sicer lahko povsem primerja z laserskimi, a to ni. Namesto laserja so tu v uporabi diode LED. No, hudih praktičnih razlik nismo opazili, ne pri hitrosti ne pri kakovosti, tudi po porabi energije je primerljiv z drugimi barvnimi laserskimi tiskalniki tega cenovnega razreda.
Na splošno si pod pojmom prenosnik še vedno predstavljamo povprečno prenosljiv računalnik s 15-palčnim zaslonom, optično enoto, nizko tipkovnico solidne velikosti in nekaj različnimi možnostmi za dostop do spleta. Prenosnike z večjimi zasloni smo imeli za prevelike za večino navadnih opravil, tisti manjši, povečini taki, pri katerih je diagonala merila okoli trinajst palcev, pa so bili vedno malo posebni, namenjeni prenašanju.
Canon ima v svoji liniji veliko naprav za vse okuse, potrebe in (finančne) zmožnosti. Novi model MX330 je nekje v zlati sredini večopravilnih naprav, ki imajo poleg tiskanja še optični bralnik, možnost kopiranja in faks. Gre za eno izmed cenejših naprav, ki že vključuje samodejni podajalnik za lažje oziroma hitrejše optično branje, kopiranje in faksiranje daljših dokumentov.
Canonove Pixme so zelo razširjene večopravilne naprave, pri katerih se generacije zelo hitro menjavajo. Na preizkusu smo imeli novo napravo MP270, ki poleg tiskanja opravlja še optično branje in kopiranje, nima pa vključenega faksa (kar imajo naprave Pixma z "MX" v imenu). MP270 je nižjega cenovnega in zmogljivostnega ranga, gre za preprosto napravo, namenjeno predvsem domačim uporabnikom. Tako nima naprednejših možnosti svojih večjih sester, denimo bralnika pomnilniških kartic in omrežnih vmesnikov (bodisi navadnega ali brezžičnega).
Epsonov nova brizgalna večopravilna naprava, model SX115, meri na najmanj zahtevne uporabnike, ki jim je najpomembnejša predvsem cena naprave. V temu duhu bomo zaman iskali dolg seznam funkcij in lastnosti, ki jih premorejo zmogljivejše, predvsem pa dražje naprave. Da ni samodejnega podajalnika, je seveda jasno, med vmesniki pa je na voljo le USB. Seveda nas ni presenetilo, da niso vključili ne bralnika pomnilniških kartic ne vmesnika PictBridge za tisk neposredno iz digitalnih fotoaparatov. Take dodatke postopoma dodajajo tiskalniki više na Epsonovi lestvici naprav iz serije Stylus.
Epsonova nova večnamenska naprava iz serije Stylus, model SX515W, se uvrsti v zgornji del ponudbe domačih večopravilnih brizgalnih naprav te znamke. Namenjena je zahtevnejšim domačim uporabnikom in manjšim pisarnam, vsaj tistim, ki potrebujejo kakovosten barvni tisk grafike. Izdelovalci se zavedajo, da je v uporabi vse več brezžičnih omrežij, in v svoje zmogljivejše naprave kot po tkočem traku dodajajo brezžične vmesnike, Epson pri tem ni nobena izjema. Poleg standardnega vmesnika USB pa so dodali še navaden omrežni vmesnik.
Tako imenovani "barebones" prenosniki so nekaj let nazaj pri nas povsem prevladovali med cenejšimi modeli. Imena, kot so Chiligreen, Gericom in HPC Note, so bila navzoča tako rekoč povsod. S časom pa so bolj znana podjetja iz sveta računalništva (HP, Dell, Lenovo, Toshiba, Acer, Asus itd.) znižala cene za vstopne modele in s tem so manj elitne znamke zgubile svoj razlog za obstoj. Toda z novimi supermarketi, ki so + v zadnjih nekaj letih zrasli v Sloveniji, smo dobili tudi nekaj novih, manj znanih znamk prenosnikov. Eden takih je model Akoya P7612 nemškega podjetja Medion, ki se pri nas prodaja v trgovinah verige Hofer.
Kar veliko poslušam zgodbe o tem, kako zanič so naprave GPS in kam vse so že peljale nič hudega sluteče voznike. Tu ne mislim skrajnosti v slogu Angležinje, ki je z avtom zapeljala s pomola v morje, ker ji je GPS naprava tako naročila. Vse več je tudi takih bolj navadnih zgodb, kako je nekdo preprosto šel na napačen izvoz z avtoceste. Ali pa kako je GPS navigator želel po ulici, ki je zaradi tamkajšnje ambasade pač zaprta (ulica, ne ambasada). Sam se nekako vedno znajdem med redkimi zagovorniki teh novih tehnologij, saj sem prepričan, da za veliko večino teh težav ni odgovorna naprava oziroma ljudje, ki so jo razvili, temveč so razlogi drugje. Morda pri uporabniku, morda pri kartografskem podjetju, morda pri teroristih (v zgornjem primeru z ambasado). Poglavitni problem pa je globlje nerazumevanje tehnologije.